Haukkaa tätä. Ei! Älä vain hotkaise sitä!
- Meni jo. - Tässä.
Pureskele sitä hitaasti. Ajattele vain makua.
- Tajuatko? - En oikeastaan.
Kermainen, suolainen, pähkinäinen...
- Huomaatko sen? - Pähkinäaivot kyllä huomaan.
Sulje silmäsi. Maistahan tätä.
Aivan erimakuista. Makea, kirpeä, hienoinen jälkimaku.
Maista niitä yhdessä.
Hei, taidan maistaa jotain.
Ehkä pähkinää. Saattaa olla jälkimaku.
Siinä se! Nyt kuvittele kaikkien maailman makujen yhdistelmiä, -
ennen maistamattomia makuja, löytämistä odottavia keksintöjä!
- Luulen, että... - Niin?
Kadotin taas ajatuksen. Mutta se oli mielenkiintoisinta jätettä, jota...
Isä ei vielä tiedä sinun olevan elossa. Meidän täytyy mennä kotiin. Kaikki ilahtuvat.
- Niin, mutta... - Mitä?
Juttu on niin, että minun tavallaan täytyy...
Mitä sinun täytyy? Mikä on tärkeämpää kuin perhe?
Ei kai vierailusta ole haittaa.
- Oliko sinulla lemmikkirottaa? Oletko käyttänyt laboratoriorottia? - En.
- Asuitko joskus viemärissä? - Eippelis ei.
Tiedät jotain rotista! Tiedät sen!
Sinä tiedät, kuka tietää, lietää, sietää, vietää, vuu.
- Hei! Miksi sillä on sellainen nimi? - Millä?
"Ratatouille". Sehän on pataruoka.
Miksi sillä on sellainen nimi? Jos ruoka nimetään, -
nimen pitäisi kuulostaa herkulliselta. "Ratatouille" ei kuulosta herkulliselta.
Se kuulostaa rotalta ja Tatulta.
"Rottatatu" ei kuulosta herkulliselta.
Ikävä kyllä -
viini on loppu.
Poikani on palannut!
Kaltaisesi myrkynhavaitsijan löytäminen on ollut mahdotonta.
Mikään ei ole ollut myrkytettyä, mutta ajat ovat olleet vaikeita.
- Etkä sinä helpottanut tilannetta. - Tiedän. Olen pahoillani, isä.
Tärkeintä on, että olet kotona.
- Niin, siitä piti sanoa... - Olet laihtunut. Miksi?
Saitko liian vähän ruokaa, vai olitko niin tarkka sen suhteen?
On varmaan rankkaa elää yksin suuressa maailmassa.
Toki, mutten ole enää lapsi.
Osaan huolehtia itsestäni.
Löysin läheltä asuinpaikan, joten voin tulla aina käymään.
Vain kylmä todellisuudentunne saa...
- Käymään? - Lupaan, että pistäydyn usein.
- Etkö jää tänne? - En. Älä ota sitä vakavasti.
Et kai kuvitellut, että jäisin tänne loppuiäkseni?
- Lopulta linnun on aika jättää pesä. - Emme ole lintuja, vaan rottia.
Emme jätä pesäpaikkojamme. Suurenamme niitä.
- Ehkä olen erilainen rotta. - Ehket olekaan rotta.
- Ehkä se on vain parempi. - Bändi rokkaa tänään!
Rotat. Noukitte vain kaiken, enkä jaksa sitä enää.
Haluan luoda asioita. Tuoda jotain tähän maailmaan.
- Puheesi ovat kuin ihmisellä. - He eivät ole niin pahoja.
Miksiköhän luulet niin?
Olen tarkkaillut heitä -
- sopivan matkan päästä. - Kuinka läheltä?
Tarpeeksi läheltä. He eivät ole niin pahoja kuin luulet.
Tule, haluan näyttää jotain.
Taidan jäädä tänne.
Lattian ja työtasojen on oltava puhtaita, ennen kuin suljet paikan.
- Pitääkö minun jäädä siivoamaan? - Onko siinä jokin ongelma?
- Eipä kai. - Hyvä poika. Huomiseen.
Perillä ollaan.
Katsohan tarkkaan, Remy.
Näin käy rotalle, joka luottaa liian paljon ihmiseen.
Elämme maailmassa, joka kuuluu vihollisille.
Meidän on oltava varovaisia.
Huolehdimme kaltaisistamme, Remy.
Kun kaikki on sanottu ja tehty, meillä on vain toisemme.
- Ei. - Mitä?
En usko sitä, isä.
Tuoko tulevaisuus mielestäsi mukanaan vain teurastusta?
Näin asiat menevät. Luontoa ei voi muuttaa.
Luontoon kuuluvat muutokset, joihin voimme vaikuttaa.
Se alkaa, kun päätämme niin.
- Minne sinä menet? - Jos onni suo, eteenpäin.
Terve!
Huomenta.
Hyvää huomenta.
Keittiömestariko pyysi drinkille? Sepä on jo jotain.
Eikö olekin? Mitä asiaa hänellä oli?
Mitä? Etkö voi muka kertoa?
Anteeksi, jos utelen syvästä ystävyyssuhteestanne.
Ymmärrän. Ensin annat minun opettaa niksit lyödäksesi esimiehen ällikällä.
- Sitten syrjäytät minut! - Herää jo!
Luulin, että olet erilainen.
Luulin, että pitäisit minua erilaisena.
Luulin...
Minun ei ollut pakko auttaa sinua! Jos olisin ajatellut vain itseäni, -
olisin antanut sinun epäonnistua.
Halusin, että onnistuisit.
Minä pidin sinusta.
- Minun virheeni. - Colette, odota.
Colette! Se on ohi, pikkukokki. En pysty enää tähän.
Colette! Älä aja pois.
En ole hyvä puhumaan enkä ole hyvä kokkaamaankaan.
- En ainakaan ilman apuasi. - Vihaan teeskentelyä.
Sekin on valehtelemista. Olet lahjakas.
Mutta kun en ole! Taidot eivät ole minun!
Kun lisäsin reseptiin kuulumattomat lisäaineet...
- Sekään en ollut minä! - Mitä tarkoitat?
Tarkoitan, etten olisi tehnyt niin.
Olisin tehnyt sen reseptin mukaan. Olisin kuunnellut neuvoasi.
Olisin tehnyt neuvojesi mukaan, koska rakastan -
- neuvojasi. - Mutta?
- Mutta minä... - Älä tee sitä.
Minulla on salaisuus. Se on hieman kiusallinen.
- Minulla on rot... - Mikä on?
- Minulla on rutta. - Sinulla on rutiini?
Ei! Minulla on pikkuruinen, pieni...
Pikkukokki, joka kertoo minulle ohjeita.
- Pikkukokki? - Niin.
- Tällä näin. - Aivoissasiko?
Miksi sinulle on vaikea puhua? Pakko sanoa nyt.
Sinä inspiroit minua. Riskeeraan kaiken.
Saatan näyttää suurimmalta idiootilta, jonka olet koskaan nähnyt.
Haluatko tietää, miksi opin niin nopeasti ja olen loistava kokki?
Älä naura, näytän sinulle.
Ei!
- Mitä nyt, Ambrister? - Gusteau's-ravintola.
- Sulkee viimein ovensa? - Ei.
- Lisää taloudellisia ongelmia? - Ei, vaan...
Julkaisivat uudet mikro- sämpylät? Sano suoraan.
Ravintola on jälleen suosittu.
- En ole arvioinut Gusteau'sia vuosiin. - Niin, herra.
Viimeinen arviointini tuomitsi sen turistiluokkaan.
Kirjoitin: "Gusteau on vihdoin löytänyt oikean paikkansa historiassa, -
aivan pakastealtaan Grandioso-pizzan vierestä."
Niin minä sen kirjoitin. Se oli viimeinen sanani.
- Niin. - Kerro, Ambrister.
Miten se voi olla suosittu?
Ei, ei, ei!
DNA on sama, ajat sopivat. Hän on Gusteaun poika.
Tämä ei voi tapahtua.
Koko juttu on järjestetty. Poika tietää.
Katso häntä, esittää olevansa idiootti.
Hän leikkii mielelläni kuin kissa pallolla.
- Joka on tehty... - Narusta?
Esittää tyhmää ja kiusaa rotallaan.
- Rotalla? - Hän veljeilee sen kanssa.
Haluaa minun luulevan, että se on tärkeä.
- Rotta? - Juuri niin.
- Onko rotta tärkeä? - Ei tietenkään ole.
Hän haluaa minun luulevan, että on.
Ymmärrän kieroudet. Pojan ensimmäisenä iltana rotta ilmestyy.
Käsken sen tapettavaksi, ja nyt hän haluaa, että näen sen joka paikassa.
Se on täällä. Ei ole, vaan täällä.
Kuvittelenko asioita? Olenko hullu? Onko täällä haamurotta vai ei?
Kieltäydyn ryhtymästä hänen leikkiinsä.
Pitäisikö minun huolestua sinusta?
En voi erottaa häntä, kun hän saa huomiota. Jos erotan hänet, kaikki ihmettelevät.
Ja vähiten haluan, että ihmiset kiinnostuvat tästä.
Miksi olet noin huolestunut? Eikö lehdistö ole hyvä asia?
Eikö ole hyvä, että Gusteaun nimi on otsikoissa?
Ei hänen naamansa yläpuolella!
Gusteaulla on jo kasvot. Ne ovat lihavat, rakastettavat ja tunnetut.
Lisäksi ne myyvät burritoja. Miljoonia burritoja.
Aikaraja ylittyy kolmen päivän päästä. Voit erottaa hänet -
heti, kun hänestä ei enää ole hyötyä, eikä kukaan saa tietää.
Huolestuin antamastasi hiusnäytteestä. Minun piti lähettää se takaisin labraan.
- Miksi? - Ensin se tunnistettiin jyrsijän karvaksi.
Ei. Kokeile tätä, se on parempaa.
Rotta!
Inhottava elukka!
Sain muistutuksen siitä, miten haurasta kaikki oli.
Miten maailma todella näki minut.
Ja tilanne vain parani.
Remy.
Hei, pikkuveli.
Pelkäsimme jo, ettet tulisi.
- Hei, Remy. Miten menee? - Kerroitko heille?
- Emile, minähän kielsin tekemästä sitä! - Mutta tunnethan sinä kaverini.
En uskonut, että tarkoittaisit heitä. Olen pahoillani.
Älä minulle pahoittele, vaan heille.
- Mikä on ongelmana? - Ei ole ongelmaa. Odottakaa tässä.
Se on lukossa.
- Remy, mitä teet täällä? - Hyvä on. Emile saapui...
Kielsin häntä. Käskin hänen... Hän vain juorusi kaiken...
Niin, kauheaa.
He ovat nälissään. Ruokakomero on lukossa, ja tarvitsen avaimen.
- Haluavatko he sinun varastavan ruokaa? - Kyllä. Ei! Se...
Se on monimutkaista. Kyse on perheestä. Heillä ei ole tuollaisia ihanteita.
Jos tuolla kokilla olisi ihanteita, uskoisitko minun vain grillailevan?
- Tai lämmittävän burritoja mikrossa? - Tai syövän sormin kanaa?
- Yhtä ranskalaista kuin maissinakit. - Tulee pian!
- Keksimme uusia tapoja kaupata. - Haluaako joku skottilaista ruokaa?
En voi määrätä, kuinka he käyttävät imagoani. Olen kuollut!
Olkaa hiljaa!
Minun täytyy ajatella! Sana leviää. Ellen saa tukittua heidän suitaan, -
koko klaani on perässäni suut auki...
Tässä se on. Hei, testamenttisi!
Tämähän on mielenkiintoista. Saisinko?
Katso vain.
Linguini? Miksi Linguini on testamenttikansiossasi?
Tämä oli toimistoni.
- Onko hän poikasi? - Onko minulla poika?
- Miten et tiedä sitä? - Olen mielikuvituksesi tuote.
- Sinäkään et tiennyt, kuinka minä voisin? - Poikasi on ravintolan oikeutettu omistaja!
Ei! Rotta!
- Anteeksi, keittiömestari. - Rotta! Se vei asiakirjojani!
- Se pääsee pakoon! - Herra keittiömestari!
- Sinä! Ulos toimistostani. - Hän ei ole toimistossasi, vaan sinä hänen.
Pohjanmaan kautta, Linguini!
NOUSEVA KOKKI OTTI GUSTEAUN RAVINTOLAN HALTUUNSA
LINGUINI LOPETTAA PAKASTERUOAT
UUSI OMISTAJA UUSI GUSTEAU
GUSTEAU'S-RAVINTOLA ON NOUSEVA TÄHTI
- Kokki! - Kokki Linguini!
Urakehityksenne on ollut huikea ilman minkäänlaista koulutusta.
- Mikä on neroutenne salaisuus? - Salaisuusko? Haluatteko kuulla totuuden?
Olen Gusteaun poika. Luultavasti olen perinyt taidot.
- Saitte tietää tämän vasta hiljattain. - Niin.
Sen jälkeen saittekin ravintolan omistajuuden itsellenne.
- Kuinka selvititte asian? - Osa minusta vain tiesi sen.
Ehkäpä Gusteau-osa?
- Mistä saatte inspiraationne? - Inspiraatiolla on monia nimiä.
- Minun inspiraationi nimi on Colette. - Mitä?
Hampaitteni välissä on jotain.
- Terveystarkastaja. - Haluaisin kertoa rottaongelmasta.
Rotat ovat vallanneet minun... Gusteau's-ravintolan.
Gusteau'sin? Voin käydä siellä kolmen kuukauden päästä.
Teidän täytyy tulla nyt!
Tiedot ovat minulla, herra. Tulen, jos tulee peruutusaika.
Mutta rotta! Teidän täytyy...
Se varasti asiakirjani.
- Avaamisaika on mennyt jo. - Hänen olisi pitänyt lopettaa tunti sitten.
Päivää, rakkaani. Liity meihin. Puhumme juuri inspiraatiostani.
Aivan, hän kutsuu sitä pikkukokikseen.
En tarkoita sitä, rakkaani, vaan sinua.
- Se on hän. - Anton Ego!
- Onko hän Ego? - En voi uskoa tätä.
- Oletteko herra Linguini? - Päivää.
Anteeksi, kun keskeytän ennenaikaisen juhlanne, -
mutta ajattelin, että on reilua antaa teille tilaisuus tässä pelissä, olettehan uusi.
- Pelissä? - Tehän olette pelanneet ilman vastustajaa.
Joka on, kuten arvata saattaa, vastoin sääntöjä.
Olette Anton Ego.
Olette hidas ollaksenne menevä ja menestyvä.
Itse olette laiha ollaksenne henkilö, joka pitää ruoasta.
Minä en pidä ruoasta, vaan rakastan sitä.
Jos en rakasta sitä, en myöskään niele.
Palaan huomisiltana suurin odotuksin.
Rukoilkaa, etten pety.
Kurjaa olla epäkohtelias, mutta olemme ranskalaisia ja on päivällisaika!
Hän tarkoitti: "on päivällisaika ja olemme ranskalaisia".
Älä mulkoile minua noin. Häiritsit minua lehdistön edessä.
Kuinka voin keskittyä, kun koko ajan revit hiuksiani?
On toinenkin asia. Muidenkin mielipiteillä on täällä merkitystä.
Colettekin tietää, kuinka ruokaa valmistetaan.
Nyt riittää!
Pidä tauko, pikkukokki. En ole sätkynukkesi, -
- etkä sinä vetele langoista! - Rotta onkin siis kokki.
Jäähdyttele tunteitasi ja korjaa asenteesi, pikkukokki.
Ego on tulossa, minun on keskityttävä!
Senkin typerä...
- En ole koskaan nähnytkään tuollaista. - Aivan kuin olisit hänen pehmolelunsa.
Anteeksi, Remy. Tiedän meitä olevan liikaa, yritin...
Tiedätkö mitä? Ei se mitään. Olen ollut itsekäs.
- Onko teillä nälkä? - Pelleiletkö?
Minä tarjoan sapuskat. Menemme sulkemisajan jälkeen.
Itse asiassa pyydä isää tuomaan koko klaani.
Pikkukokki?
Hienoa, poika. Sisäpiirin tekosia. Ymmärrän houkutuksen.
Pikkukokki?
Hei, pikkukokki. Luulin sinun menneen takaisin kotiin.
Kun et ollutkaan siellä, en oikein...
Ei tuntunut oikealta jättää asioita sille tolalle.
En halua riidellä. Minulla on ollut paineita.
Niin paljon on muuttunut lyhyessä ajassa.
Yhtäkkiä olenkin Gusteau. Minun on oltava Gusteau -
tai ihmiset pettyvät. Se on outoa.
En ole koskaan tuottanut kenellekään pettymystä -
koska minulta ei ole koskaan odotettu mitään.
Nytkin minulta odotetaan jotain vain sinun ansiostasi.
En ole ollut reilu.
Et ole koskaan tuottanut minulle pettymystä, enkä saisi unohtaa sitä.
Olet ollut hyvä ystävä. Uskollisin ystävä, mitä toivoa voi.
Mitä tämä on?
Mitä täällä tapahtuu?
Mitä!
Varastatteko ruokaa? Kuinka voit tehdä niin?
Luulin sinua ystäväkseni! Luotin sinuun!
Häipykää! Sinä ja rottakaverisi! Äläkä tule takaisin, -
tai kohtelen sinua kuten ravintoloiden kuuluukin kohdella tuholaisia!
Olet oikeassa, isä. Ketä luulin huiputtavani?
Olemme, mitä olemme, ja me olemme rottia.
Hän lähtee pian ja nyt tiedätte, kuinka päästä sisään.
- Varastakaa, mitä haluatte. - Etkö tule mukaan?
Menetin ruokahaluni.
Joko olette tehnyt valintanne, herra?
Kyllä. Haluaisin sydämenne paahdettuna vartaassa.
Sisään!
Tänään on suuri päivä. Sinun pitäisi sanoa heille jotain.
- Niin kuin mitä? - Olet pomo. Innosta heitä.
Huomio. Huomio, kaikki!
Tämä ilta on tärkeä.
Ruokahalu tulee, ja hänellä on iso ego.
Tarkoitan siis Ego. Ego tulee, se kriitikko.
Hän tilaa jotakin.
Jotain ruokalistaltamme.
Meidän on valmistettava se, ellei hän tilaa jotain kylmää.
Et malta jättää asiaa sikseen?
Sinun ei pitäisi olla täällä ravintolan aukioloaikana, se on vaarallista.
Olen nälkäinen! Minä en tarvitse ravintolaruokaa ollakseni onnellinen.
Kaikkiruokaisuus on avain onneen.
- Katso vaikka. - Älä, odota!
Voi ei! Mitä teemme? Haen isän.
Voit kuvitella olevasi kokki, mutta olet kuitenkin vain rotta.
Toki hän viime vierailullaan vei tähden mennessään.
Toki se luultavasti tappoi isän.
- Tunnen huonoja viboja. - Mutta sanon teille yhden asian.
- Ego on täällä. - Ego? Hän on täällä?
Anton Ego on vain asiakas. Nyt ruokaa laittamaan!
Niin, antaa pal... Selvä.
Seuraa yksinkertainen järjestely.
Luot uuden Chef Skinnerin pakasteruokavalikoiman, -
ja palkkioksi saat pitää henkesi.
Au revoir, rotta.
Oletteko jo päättänyt, herra?
Luulisin niin.
Luettuani liioiteltuja ylistyksiä uudesta kokistanne, -
arvatkaa, mitä kaipaan?
Hieman uutta näkökulmaa.
Sitä juuri. Haluaisin tuoretta, selkeää ja hyvin maustettua näkökulmaa.
Osaatteko suositella hyvää viiniä sen kanssa?
- Siis minkä kanssa? - Näkökulman. Taitaa olla loppu?
Hyvä on. Koska näkökulma on loppunut eikä sitä ole muillakaan tässä kaupungissa, -
teemme sopimuksen. Te tarjoatte ruoan, minä näkökulman.
Joka sopisi hyvin Cheval Blancin 1947 kanssa.
Pelkäänpä, että... Mikä olikaan valintanne?
Sanokaa Linguinille, että otan mitä vain hän uskaltaa minulle tarjoilla.
Käskekää hänen yllättää minut parhaimmalla taidonnäytteellään!
Otan samaa kuin hänkin.
- Olemme siis antaneet periksi? - Miksi sanot noin?
Olemme häkissä auton takakontissa -
odottaen tulevaisuutta pakasteruoka-alalla.
Ei, minä olen häkissä. Minä olen antanut periksi.
Sinä olet vapaa.
Olen vain niin vapaa kuin sinä kuvittelet minun olevan. Kuten sinä.
Älä viitsi. Olen kyllästynyt teeskentelemään.
Teeskentelen rottaa isälleni. Teeskentelen ihmistä Linguinin kautta.
Kuvittelen sinut, jotta olisi joku, kenelle puhua.
Kerrot minulle vain, mitä jo tiedän. Tiedän, kuka olen.
Miksi tarvitsen sinua kertomaan sen? Miksi minun tarvitsee teeskennellä?
Ei sinun tarvitse, Remy. Sinun ei koskaan tarvinnut.
Ei. Se toinen vasen.
Isä, olen täällä. Olen takakontissa.
- Isä! - Terve, pikkuveli.
Emile!
Rakastan teitä.
- Minne olet menossa? - Ravintolaan. He eivät onnistu ilman minua.
- Miksi siitä välität? - Koska olen kokki!
Se on sinun reseptisi. Miten et voi tietää omaa reseptiäsi?
En kirjoittanut sitä ylös. Se vain tuli jostain.
Pane se sitten tulemaan uudelleen, koska emme voi tarjoilla tätä.
- Missä tilaukseni viipyy? - Emmekö voi tarjota jotain muuta?
- Jotain, mitä en keksinyt. - Tätä he tilasivat.
Pane heidät tilaamaan muuta. Kerro, että se on loppu.
- Se ei voi olla loppunut. Avasimme juuri. - Mitä jos tarjoilemme, mitä he haluavat?
- Onnistumme kyllä. Kerro vain, mitä teit. - En tiedä, mitä tein.
- Meidän täytyy kertoa asiakkaille jotain. - Kertokaa heille...
- Remy! - Älä tee sitä.
Pysähdy! He näkevät sinut!
Emme puhu minusta. Puhumme, mitä tehdä...
- Rottia! - Ota veitsi.
Älkää koskeko häneen!
Kiitos, kun tulit takaisin, pikkukokki.
Tiedän, että tämä kuulostaa järjettömältä, mutta...
Totuus kuulostaa joskus järjettömältä, mutta se ei tarkoita, ettei se olisi totuus.
Totuus on, että minä en ole lahjakas.
Tämä rotta on näiden reseptien takana.
Hän on se kokki. Oikea kokki. Hän on piilotellut hattuni alla.
Hän on ohjaillut minua.
Hänen ansiostaan olen voinut kokata ruokia, jotka ovat innostaneet kaikkia.
Hänen ansiostaan Ego on tuon oven takana.
Olette antaneet minulle arvostusta hänen taidoistaan.
Tiedän, että tätä on vaikea uskoa, mutta tehän uskoitte, että osaan kokata.
Tämä toimii. Se on hullua, mutta se toimii.
Voimme olla Pariisin paras ravintola, -
ja tämä rotta, tämä hieno pikkukokki, voi auttaa meitä siinä.
Mitä sanotte? Lähdettekö mukaan?
Isä.
Isä, en tiedä, mitä sanoa.
Olin väärässä ystävästäsi ja sinusta.
En halua sinun luulevan, että asetan tämän perheen edelle.
- En voi valita kahdesta puoliskostani. - En tarkoita kokkaamista.
Tarkoitan sisua.
Merkitseekö tämä todella näin paljon sinulle?
Emme ole kokkeja, mutta olemme perhe.
Kerro meille, mitä tehdä, niin me teemme sen.
- Pysäyttäkää tuo terveystarkastaja! - Delta-joukkue, vauhtia!
Loput auttavat Remya.
TYÖNTEKIJÖIDEN ON PESTÄVÄ KÄDET!
Kolmosjoukkue hoitaa kalan. Nelosjoukkue paistettavat ruoat.
Viitosjoukkue grillaa. Kuutosjoukkue kastikkeet.
Asemillenne. Vauhtia töppösiin!
Ruokaa käsittelevät kävelevät kahdella jalalla!
Jonkun on tarjoiltava pöytiin.
Pahoittelen viivästystä. Työntekijät ovat tänään vähissä.
Älkää pitäkö turhaa kiirettä.
Tehkää pihvistä hyvää ja mureaa.
Lyö ja etene.
Varovasti sen merianturan kanssa. Vähemmän suolaa, enemmän voita.
Vain Mimolette-juustoa.
Tehkää salaatti aivan kuin maalaisitte.
Älkää lorauttako liikaa viinietikkaa salaattiin.
Älkää antako voikastikkeen erottua. Vatkatkaa lisää.
Hauduttakaa lempeästi simpukoita. Makutesti. Lusikat ojoon.
Hyvää. Liikaa suolaa. Hyvää.
Älkää kiehuttako keittoa, tai fasaani sitkistyy. Emile!
Anteeksi.
Odota, Colette!
- Tulit takaisin. Colette... - Älä sano sanaakaan, -
tai saatan muuttaa mieleni. Kerro, mitä rotta haluaa kokata.
Ratatouillea? Sehän on maalaisruokaa. Haluatko varmasti tarjota tätä Egolle?
Mitä? Teen ratatouillea.
Miten sinä sitten valmistaisit sen?
Ratatouillea? Tämän täytyy olla pila.
Ei voi olla todellista.
Kuka teki ratatouillen? Vaadin saada tietää!
En muista, milloin viimeksi olen pyytänyt välittämään kiitokseni keittiömestarille.
Tällä kertaa tarjoilijani sattuu olemaan itse keittiömestari.
Kiitos, mutta tänään toimin vain tarjoilijana.
Ketä sitten saan kiittää ateriasta?
Odottaisitteko hetken?
- Te siis olette keittiömestari. - Tavataksenne hänet joudutte odottamaan, -
kunnes muut asiakkaat ovat lähteneet.
Olkoon niin.
Ensin Ego luulee sitä pilaksi.
Kun Linguini alkaa selittää, Ego lakkaa hymyilemästä.
Hän ei reagoi muuten kuin kysymällä satunnaisia kysymyksiä.
Tarinan kuultuaan Ego nousee pöydästä, kiittää ateriasta -
ja lähtee sanomatta enää sanaakaan.
Seuraavana päivänä arvostelu julkaistaan.
"Kriitikon työ on monella tapaa helppoa.
Emme riskeeraa juuri mitään, mutta nautimme ylemmyydentuntoa, -
kun toiset uhraavat luomuksensa ja itsensä tuomittavaksemme.
Herkuttelemme negatiivisella kritiikillä, jota on hauska kirjoittaa ja lukea.
Meidän kriitikoiden on nähtävä se karvas totuus, että koko maailmankaikkeudessa -
keskinkertainen saastakin on luultavasti merkittävämpää -
kuin kritiikillämme on ollut tarkoitus osoittaa.
Silti toisinaan kriitikko riskeeraa jotakin.
Hän tekee sen löydettyään ja puolustaakseen jotain uutta.
Maailma kohtelee usein kaltoin uusia lahjakkuuksia ja luomuksia.
Uutuudet tarvitsevat ystäviä.
Viime yönä sain kokea jotain uutta.
Ainutlaatuisen aterian erityisen odottamattomasta lähteestä.
Jos sanoisin, että sekä ateria ja sen valmistaja ovat kyseenalaistaneet -
ennakkoluulojani loisteliaasta ruoan- laitosta, se olisi törkeää vähättelyä.
Ne ovat järisyttäneet sisintäni myöten.
Ennen en salannut halveksuntaani Gusteaun kuuluisaa mottoa kohtaan.
'Kuka tahansa osaa kokata.'
Mutta vasta nyt ymmärrän, mitä hän todella tarkoitti.
Kaikista ei voi tulla suurta tähteä, -
mutta suuri tähti voi ilmestyä mistä tahansa.
On vaikea kuvitella vaatimattomampia persoonia -
kuin nykyään Gusteau'sissa ruokaa laittavat mestarit.
Gusteau on tämän kriitikon mielestä -
ehdottomasti Ranskan paras kokki.
Palaan pian Gusteau's-ravintolaan. Halajan saada lisää."
Se oli loistava ilta. Elämäni onnellisin.
Ainut ennustettava asia elämässä on sen arvaamattomuus.
Meidän oli päästettävä Skinner ja terveystarkastaja vapaaksi.
He tietenkin kielivät meistä.
Ruoalla ei ollut merkitystä. Kun kävi ilmi, että keittiössä oli rottia, -
ravintola suljettiin. Ego menetti sekä työnsä että uskottavuutensa.
Älkää silti murehtiko hänestä. Hän pärjää hyvin pienyrityssijoittajana.
- Hän vaikuttaa onnelliselta. - Mistä sinä sen tiedät?
Täytyy joutua. Päivällisruuhka.
Tiedät, kuinka hän sen haluaa.
Kiitos, pikkukokki.
Voisinko suositella jälkiruokaa täksi illaksi?
- Ainahan sinä. - Mitä haluaisitte?
Yllätä minut!
Tarina vain paranee, kun minä kerron sen.
Ruokaa tänne ja sassiin. Näännymme nälkään.